Готфрид Бен
Никой да не плаче

Превод от немски: Венцеслав Константинов, —

chitanka.info

Рози, господ знае откъде така красиви,

в зелени небеса градът

привечер,

в отминаването на годините!

С какъв копнеж си спомням времето,

когато една марка и тридесет ми бяха жизнено необходими,

да, притиснат от неволята, ги преброявах,

с тях трябваше да преживявам дните си,

какво говоря дни: седмици на хляб и сливово пюре

от пръстени гърнета,

донесени от родното ми село,

още озарени от домашната оскъдица,

как жално беше всичко, как красиво и трептящо!

Какво е блясъкът на европейските авгури,

на прославените имена,

на Pour le mérite[1],

които гледат себе си и продължават да творят,

ах, само отминаващото е красиво,

припомняйки си бедността,

а също застоялото, което не усещаш,

хлипаш и се регистрираш като безработен,

чудесен беше този Хадес,

който застоялото приема

като авгурите —

никой да не плаче,

никой да не казва: аз, тъй сам.

1952

[1] За заслуги (фр.) — Б.пр. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.